Публічне управління та трансформації української моделі громадянського суспільства - Шаульска, Галина (Аспекти публічного управління, 2021)
Завданням реформаторів сучасної управлінської системи України є пошук оптимального, гармонійного співвідношення участі держави в суспільних справах, зі створенням комплексу таких механізмів взаємодії влади та суспільства, які не перешкоджали б, а сприяли розвитку громадянського суспільства. Такі умови і повинні допомогти сучасній моделі поступово трансформуватися в українську модель. Метою статті є аналіз процесів розвитку громадянського суспільства в Україні, формулювання пропозицій і рекомендацій теоретичного і практичного значення щодо трансформацій його в українську модель у системі публічного управління. Запропоновано: наявну модель, що «доганяє», трансформувати в українську модель громадянського суспільства, пройшовши три етапи: I – виявлення наслідків пострадянського минулого; II – подолання проблемних явищ, згідно із запропонованими напрямками; III – згідно з розробленою системою індикаторів (показників) контролювати процес оновлення. Гармонійне співвідношення участі інститутів державної влади в справах суспільства убезпечить громадянське суспільство від зайвого впливу, але створить умови для його розвитку. У центрі уваги моделі – громадянин (вільний індивід), від якого вибудовується і вся система публічного управління; відносини громадянського суспільства і влади ґрунтуються на принципах індивідуалізму, а не колективізму. Автор резюмує: формування української моделі громадянського суспільства має відбуватися з урахуванням культурно-історичних, національно-етнічних і соціально-економічних особливостей розвитку України. У центрі уваги цієї моделі – громадянин, від якого вибудовується і вся система публічного управління. У моделі передбачені розвинена система інститутів демократії; правова захищеність громадян; конкуренція інститутів, структур, громадських груп населення і т.д .; визнання і забезпечення широкого спектру прав і свобод людини; вільне формування громадської думки, плюралізму; високий рівень громадянської культури та освіти населення; багатоукладна економіка; питома і визначальна вага в суспільстві середнього класу (40–70%); розвинена система самоврядування (завдяки впровадженню багаторівневого управління) переважання соціальної політики в діяльності держави (спрямування зусиль на підвищення економічної ефективності і загального добробуту).