Концептуалізація базових понять у контексті державного управління розбудовою екологічної держави - Mashnenkov, K. A. (Аспекти публічного управління, 2019)
Проаналізовано зміст концептів «природа», «природа людини», «природа держави» та «природа суспільства». Обґрунтовується, що дуалістичний погляд на природу людини й держави повинен бути переосмислений у контексті більш широкого тлумачення змісту та обсягу поняття «природи людини», від якого похідним чином конструюється концепт «природа держави». Продемонстровано, що державність обумовлена доцентровими тенденціями, ієрархізацією інтегративно-субординаційних зв’язків у суспільстві, державним управлінням, яке може мати примусовий характер. Природа суспільства найвиразніше репрезентується у місцевому та громадському самоврядуванні й уособлює переважно зовсім іншу, відцентрову тенденцію. Остання у крайніх свої проявах може навіть набувати сепаратистського та автономістського характеру щодо державності. Така суперечність у взаємодії держави й суспільства, тобто єдність і боротьба доцентрової та відцентрової тенденцій, внутрішньо властива суспільному організму, первісно закладена в природу соціуму. Доведено, що рухливими є не лише гносеологічні, суб’єктивні межі розуміння концептів «природа людини» та «природа держави». Динамічними є й онтологічні, об’єктивні межі описуваних зазначеними поняттями феноменів, оскільки еволюційно людська природа не є первісно й доконечно задана еволюцією.