Впровадження інновацій у систему професійного розвитку публічних службовців - Лащенко, Оксана; Кравцова, Тетяна (Аспекти публічного управління, 2026)
У статті досліджено теоретичні засади впровадження інноваційних інструментів у систему професійного розвитку публічних службовців в умовах трансформації системи публічного управління. Розкрито еволюцію підходів до професійного навчання публічних службовців – від традиційних моделей підвищення кваліфікації, орієнтованих переважно на передачу теоретичних знань, до сучасних компетентнісно орієнтованих підходів, що передбачають розвиток управлінських, аналітичних, комунікаційних та цифрових компетентностей. Обґрунтовано, що модернізація системи професійного розвитку є важливою умовою підвищення ефективності діяльності органів публічної влади та забезпечення результативності управлінських рішень. Особливу увагу приділено аналізу сучасних інноваційних інструментів професійного розвитку публічних службовців. Визначено, що серед найбільш ефективних інструментів важливе місце посідають цифрові освітні платформи, дистанційні та змішані формати навчання, інтерактивні методи підготовки, кейс-технології, проєктне навчання та симуляційні моделі управлінських ситуацій. Акцентовано увагу на впливі сучасних суспільно-політичних викликів, зокрема цифровізації державного управління, адміністративних реформ та воєнного стану, на трансформацію системи професійного розвитку публічних службовців. Обґрунтовано, що в таких умовах особливого значення набуває формування адаптивних управлінських компетентностей, розвиток цифрових навичок, а також здатність публічних службовців ефективно реагувати на кризові ситуації та забезпечувати стабільність функціонування публічних інституцій. У результаті дослідження визначено основні напрями удосконалення впровадження інноваційних інструментів у систему професійного розвитку публічних службовців, зокрема інтеграцію програм професійного навчання у систему стратегічного управління людськими ресурсами публічної служби, розвиток цифрової освітньої інфраструктури, впровадження індивідуальних освітніх траєкторій та посилення співпраці між органами публічної влади, освітніми установами й науковими організаціями.